Tekstet af NG Serier Udgivet på NextGen
Min navn er Uhtred, søn af Uhtred.
Jeg blev født oldermand af Northumbria, den retmæssige arving til Bebbanburg.
Men skæbnen ville det, at jeg blev opfostret som dansker.
Det var mit liv. Indtil min familie blev myrdet.
- Rygtet sagde, at det var min skyld. - En saksisk slave dræbte sin herre.
Derfor flygtede jeg til Wessex med Brida.
Til Alfred, en mand, som ville blive konge.
- Ikke alle var enige. - Jeg er min fars arving.
Jeg svor en ed til denne konge. Det kostede mig Brida, og forhindrede -
- mig i at forenes med min bror, Ragnar.
Men skæbnen betyder alt.
Tekstet af NG Serier
Du fortjener ikke at blive gift.
Den kvinde er en lady, og du er en hedning.
Du kunne bade hele dagen, og stadig stinke af griselort.
Holder du øje med mig, drengen Odda?
- Burde jeg gifte mig med dig? - Gå, og du får ti stykker sølv.
- Ved din far, at du er her? - 11 stykker.
- Hvad med mit sværds vægt i sølv? - Glem det.
Så gifter jeg mig med hende, og i aften får hun min gren.
- Hvorfor snakker du sådan om hende? - Du vil måske selv have hende, Odda?
- Du vil gerne have hende under dig. - Du er umulig at snakke med.
Alt er en leg for dig.
Jeg håber for Mildrith, at din tid på jorden er kort.
Du er ikke en oldermand, og vil aldrig blive det.
- Jeg måtte ikke se eller møde hende. - Sådan fungerer det.
Jeg var slet ikke klar over, at hun eksisterede før i går.
- Hun er sikkert almindelig og from. - Ja, from er hun.
Hvis hun var en luder, ville Alfred allerede have været der.
- Har du set hende? - På afstand.
Almindelig er en fair beskrivelse.
- Hvor meget var brudeprisen? - 33 stykker.
Som jeg har betalt til Odda, og som jeg sørger for, at hun modtager.
Jeg har afgivet løfter. Hævn og så videre.
Ved du, hvorfor du står her?
Med hende kommer land. Jeg vil blive herremand under Alfred.
Jeg vil få rigdom og samle mænd.
- Tage tilbage, hvad der tilhører mig. - Lyder fornuftigt.
- Almindelig eller ej, hun har et formål. - Dine løfter står fast.
Blodfejder varer hele livet.
Hvad du bør gøre, Earsling, er at leve livet fuldt ud.
Præsten er her endelig. Lad os få det overstået.
Du behøver ikke at gøre det. Jeg vil bønfalde Alfred.
Hun er her, Gud være lovet.
Stå respektfuldt, når nu I ikke er helt rene.
- Hvordan ser hun ud? - Skræmt.
Hvis du kan gøre det kort, fader Beocca, -
- vil jeg være taknemmelig, da jeg skal tale med kongen.
- Har bruden fået sin pris? - Det får hun.
- I er vidner. - Tak, herre.
Det forlovede par bedes komme op til alteret...
Tag hinanden i hænderne.
Gør det kort.
Må Gud i Himmelen, se ned med nåde -
- på sine hengivne undersåtter, Uhtred og Mildrith.
Må han velsigne deres forening med kærlighed, børn og rigdom.
Og må de til gengæld takke og lovprise -
- samt leve deres dage i henhold til Hans hellige ord.
- Amen. - Amen.
Amen.
I er hermed mand og kone i Guds øjne.
Glædestårer.
Tillad mig at hjælpe dig.
Tak, herre.
Jeg er en heldig mand, at have så smuk en kone.
- Der må have været mange bejlere. - Det var sødt af dig at sige.
- Har jeg ret? - Ikke nogen, der passede, herre.
Mit navn er Uhtred, så kald mig Uhtred.
Earsling, vi skal videre.
Fra tid til anden ønsker du måske at kalde mig Earsling.
Herre...
Danskere.
Vi fortsætter.
- De følger efter os. - Vi forsætter. De angriber os ikke.
Hvorfor har du så trukket dit sværd?
- For at vise, at mindst en af dem dør. - En eller to.
Det er Guthrums mænd. De er langt væk fra Lunden.
Herre, ægteskabet er indgået. De er nu på vej til gården.
Tak for de gode nyheder, Odda.
Så må vi se, hvordan han reagerer på udfordringen.
Nu, da det er sket, frygter jeg for Mildrith, herre.
Hun bliver nødt til at fortælle ham det.
Han snerrer højst af hende, Odda. Dette er jeg sikker på.
Mens hans vrede vil blive rettet mod dig og mig.
Han bliver næppe tro mod Gud og kongen, men hvis han skal blive en oldermand, -
- må han acceptere sin byrde. - Ja, herre.
Hvorfor er du ikke allerede gift?
Du er gammel nok til at kunne have to, tre børn allerede.
Lord Earsling, tidspunktet for det spørgsmål er passeret.
Hvorfor har Alfred givet mig så smuk en brud?
- En gæld, går jeg ud fra. - Det bør jeg ikke fortælle dig.
- Hvor meget? - Min far ville accepteres af Gud, -
- så han gav en tiendedel af sin jord til kirken.
De ejer det ikke, men har ret til dets udbytte.
De forlanger så sandelig udbyttet, -
- også når høsten slår fejl, og danskerne plyndrer.
- Gud er stor. - Så biskoppen gik rettens gang.
Hvor stor er gælden?
Kirken er loven, og loven fortalte min far, at han skyldte dem en stor sum.
- Umuligt for ham at betale. - Hvor meget?
Han døde kort efter.
Det er en anselig sum, herre. Den stiger hvert år.
Alfred kunne fjerne gælden, hvis han ville. Den lyder på 2000 shilling, herre.
Forbandet være ham, og alt hvad han står for.
- Forbandet være hans kirke og Gud. - Herre, jeg kan ikke lide din blasfemi!
Mit navn er Uhtred!
Kald mig endelig Earsling for ikke at have forudset det.
Dit nye hjem. Landet er frugtbart, men bygningerne skal laves.
Se! De herboende familier kommer og lykønsker os.
- Send dem hjem igen. - De kommer for at lykønske os.
Jeg har kendt dem hele mit liv.
- Herre, lady. - Oswald forvalter gården.
- Han bor i nærheden. - Velkommen hjem.
- Og lykønskninger med ægteskabet. - Mange tak, Oswald. Tak.
Og pænt af jer at samles for at hilse på mig og min herre, Uthred.
Vi dækket et bord til dem, herre.
- Mange tak, men vi er udmattede. - Selvfølgelig, herre.
Tak, Oswald. Du er flink.
Jeg har en bryllupsgave til hver familie. Det er sølvmønter.
- Tak, lady Mildrith. - For jeres venlighed og loyalitet.
- Mange tak. - For at passe jorden under mit fravær.
Der er et velkomment syn.
Jeg forventede en sal, og får dette.
Betal din gæld, og du kan bygge en sal.
Sagde jeg ikke, skiderikken tænker? Alfred.
Hvis han tror, at jeg vil tigge, må han tro om igen.
Han vil ikke have, at du skal tigge.
- Han vil have, at du skal adlyde. - Aldrig.
Hvis du har brug for mig, herre, så hviler jeg mig. Jeg er træt.
Jeg skylder kirken 2.000 shillings, og du giver dit folk sølvmønter.
Det er mit sølv. Du kan få det, som er i min taske.
- Jeg vil ikke have det i din taske. - Hvorfor så skænde på mig?
- Tumpen... din gårdforvalter... - Han hedder Oswald.
- Han skal overvåges. - Han var betroet af min far.
- Han lever vist for godt. - Jeg går over til laden.
- Du er gæst. Du kan sove i huset. - Jeg fortrækker laden, tak.
Det er jeres bryllupsnat. Godnat, lady. Earsling.
- Må jeg gå nu? - Hvor mange sølvmønter fik du?
- Som brudepris? - 18.
- Er det korrekt? - Prisen var 33.
Det er sikkert en fejltagelse.
Du blev berøvet. Som jeg blev berøvet.
Brudeprisen er din sikkerhed, og du skal have det hele.
Må jeg hvile mig?
- Ja. - Beklager, dagen var en skuffelse, herre.
For os begge.
Du har et godt hjerte. Giver dine sølvmønter væk.
Odda skylder dig 15 sølvmønter mere. Jeg vil sikre, at han betaler.
Og gælden er ikke din skyld.
Det er Alfreds bedrageri. Jeg burde have været klogere.
Men jeg blev blændet af dig.
Du burde spise. Jeg burde spise.
- Men jeg ønsker ikke at spise alene. - Gud gjorde mig til din kone.
- Der må være en årsag. - Gud er god.
Hvad er det, du kigger på?
Noget grimt passerer landet. Derovre.
En uendelig strøm af marcherende danskere.
Ragnar.
Når Alfred hører dette, vil det være for sent.
De får brug for vinger. Videre.
Hvilken by ligger i den retning?
Forsætter de mod vest en dags tid, så ankommer de til Werham borgen.
Bring din familie og de andre op i bjergene, indtil de er passeret.
- Gør det nu. - Og lady Mildrith?
Hun rejser med mig. Til Winchester.
Ja, herre.
- Hvor mange er der? - Spørgsmålet er: Hvor mange der vil følge.
WINCHESTER KONGERIGET WESSEX
Wessex bliver invaderet, og vi skal vente, mens han beder.
- Gud er hans styrke, Uhtred. - Han bør være på hesteryg, ikke på knæ.
- Jeg hader dette sted. - Det bliver værre.
Mildrith. Jeg hørte ikke, at du var her. Godt at se dig.
- Herre. - Og så meget af dig.
- Er han klar? - Kongen og hans råd er klar.
Følg mig.
Du så 300 mænd og måske flere passere Wessex, -
- og du gjorde intet? - Jeg er her.
Du kunne have sendt en budbringer. En knægt.
Hvorfor konfronterede du ikke danskerne? Du har mænd, og skal træne krigere.
Jeg har fået knapt 20 mænd og deres koner.
- Ville have været en nedslagtning. - Men du kæmpede ikke...
En kriger kan kun dø en gang. Hvorfor dø forgæves?
Danskerne er enten rejst fra Lunden eller East Anglia.
- Blev de ikke overvåget? - De overvågede skibe er stadig på Themsen.
En fejltagelse.
Bliver Werham erobret, vil skibene følge. 300 mænd bliver til 3.000.
- Mit råd er: Vi tager afsted nu. - Kongen har ikke efterspurgt din mening.
Leofric, hvor mange danskere så du?
Langt mere end 200. Krigere hver og en.
- Werham vil have svært ved klare dem. - Freden er ovre.
Vi er nødt til at gå mod Werham, og håbe, at vi ankommer i tide.
- Tror du, det er en invasion, herre? - Ja, det kan være starten på en dansk hær.
Mødet er ovre. Oldermand af Wessex, gør dine mænd klar.
- Fader Beocca, jeg må bede før vi går. - Ja, herre.
- Fader, jeg ønsker at se kongen alene. - Jeg skal spørge.
Men jeg bemærker, du stadig skal lære respekt.
Oldermand Odda, hvis jeg må sige noget, -
- du skylder stadig min kone halvdelen af hendes brudepris.
Jeg betalte 33 sølvmønter. Hun fik kun 18.
En fejltagelse, forsikrer hun mig.
Er dette sandt?
Betal ham.
Gør mændene klar til at tage mod Werham.
- Mildrith er en god elsker, at du ved det. - Du er en hedning.
- Og du er jomfru. - Nej, jeg er ej.
Jo, han er.
- Hvad er der? - Lov mig, du kommer hjem i god behold.
- To arme, begge ører. - Lov mig det.
Jeg skal gøre mit bedste.
Men kun hvis du gør det samme.
Hvis de kommer, så tag til bjergene eller skoven, ikke en kirke eller kloster.
Jeg kommer tilbage.
Til jer begge to.
Earsling, kys hende, så vi kan komme afsted.
Mildrith, min kære. Jeg har ledt efter dig.
Lady Aelswith. Godt at se dig. Og også gravid.
- Den vil ikke ligge stille. - Det samme her.
Hvor vi dog lider. Jeg beder til, at vi begge overlever.
- ... at vi alle fire overlever. - Det er Guds afgørelse.
Jeg har savnet dig, Mildrith, og jeg har bedt for dig hver dag.
- Din stakkel. - Hvorfor stakkel?
At leve med den mand, som de har tvunget dig til. Hedningen.
Være tvunget til at modtage hans sæd og den slags.
Uhtred er anstændig. Han behandler mig godt. Det gør han.
Gud velsigner din loyalitet.
Men med held så falder han snart i kamp.
- Fortæl mig, at du er sulten. - Det er jeg, en smule.
Mød mig i køkkenerne. Jeg har arrangeret mad til de gravide.
- Men forhast dig ikke med bønnen. - Nej, nej. Selvfølgelig ikke.
Herre, han er ikke din mest ydmyge og fromme tjener -
- men jeg beder dig. Pas på ham.
Lad ham udføre dine gerninger. Lad ham se hans barn.
Det glædede mig at se din lady. Din hustru. Og med barn.
- Ja. - Det er guds velsignelse.
Det føles som om, det var i går, jeg døbte dig som Osbert -
- og så igen som Uhtred.
- Hvad er det, du vil snakke med kongen om? - Det er mellem mig og kongen.
Han holder øje med dig, Uhtred.
- Gud? - Alfred.
Han ser på din opførsel. Han dømmer dig som herremand.
- Han har ingen ret til at dømme. - Han er en konge.
Han løj for mig. Om giftermålet.
- Du tænker på gælden? - Du kender til det?
Det er ikke en hemmelighed.
Og jeg opfordrer dig til at acceptere den, især fordi den er skyldt til kirken.
Forhold dig i ro, Uhtred. Vær respektfuld.
- Herre, jeg anmoder om en audiens... - Har du spist?
Nej.
Der er tider, hvor jeg har trang til kød.
Og andre ting.
Men jeg ved, at nydelsen ville være flygtig -
- og lidelsen forlænget. Så derfor udholder jeg vællingen.
Selvom min kone ikke tillader, at det bliver kaldt andet end suppe.
Det vil glæde dig at vide, at mine spioner har nyt.
- Fra Werham? - Fra Irland.
Ivar, Ubbas bror, er blevet slået ihjel, hvilket er irrelevant bortset fra at -
- Ubba ønsker at hævne sig personligt. - Er dette sandt?
En irer på den anden side af havet slår en dansker ihjel, og verden ændrer sig.
Guds hånd.
Er det noget, Ubba ville gøre, forlade Guthrum?
For at hævne hans bror, ja. Hvis han lader sig lede af hans troldmand.
Har han en troldmand?
Og hvad gør så denne troldmand? Kaster besværgelser? Udøver trolddom?
Han rådgiver, herre. Ser efter varsler. Tegn, gode og dårlige.
- Hvilket nonsens. - Hvad er mirakler, herre, hvis ikke magi.
Mirakler udføres af Gud, ikke mennesker.
- Danskerne mener, tegn er gudernes gaver - Og de tager fejl.
Hvem gav Ubba tegn til at tage til Irland? Var det din gud eller deres?
- Der er kun en Gud. - Så må han have talt til danskerne.
Med Ubba i Irland, så skal Guthrum vælge, om han vil kæmpe alene.
Han vil ikke slås alene. Ikke at han ikke kunne vinde.
- Han frygter at miste for mange mænd. - Ja, herre.
Jeg lærer. At hedningen kun bekymrer sig om personlig vinding.
- En dansker kunne ikke udholde vællingen. - Suppe, herre.
Du er tilfreds, oldermand Uhtred, med Mildrith?
Ja, herre. Hun er en god hustru.
Men jeg havde ikke giftet mig, hvis jeg vidste, jeg skulle skylde 2000 shillings.
- Som forøges årligt. - Det siges, at dit ord kan ophæve gælden.
- Hvorfor skulle jeg nægte kirken gælden? - Jeg kendte jo ikke til den.
Det er ingen hemmelighed.
Ofring og bod -
- er, hvad der adskiller os fra hedningene.
Jeg har min suppe. Du har din gæld.
Wessex mangler en hær. Er du enig?
En permanent og formidabel hær.
Ja, herre.
England, når det opstår, skal bruge en større hær.
Garnisoner af flere tusinde mænd som alle skal have mad og betaling.
Jeg har tænkt mig, at alle landejere skal bidrage til denne hær og dens hærførere.
Og jeg skal bruge hærførere, Uhtred.
Mænd som de store generaler fra Rom.
Se på gælden som en gave.
En måde at bevise din loyalitet til Wessex og England på.
Havde jeg fået sandheden fra starten af, herre, så kunne...
- Du bærer stadig amuletten. - For at minde mig om Jarl Ragnar.
Hvorfor går du ikke i kirke med din hustru? Hvorfor beder du ikke til Gud?
Gud har skabt alt, hvad der omgiver mig. Markerne, floderne og skovene.
Landet er min kirke. Og jeg beder hver dag, herre.
I stilhed.
- Han kan ikke tæmmes. - Men han er til at stole på.
Jeg opgiver ham ikke helt.
Han kan bruges til noget, det er jeg sikker på.
Hør mig! Werham er faldet! Vi rykker frem med det samme!
Hver eneste mand skal være klar til at gøre, som kongen befaler.
Danskerne har taget fæstningen! Werham er faldet! Vi rykker frem!
Vi kan måske vælte os i blod og indvolde, -
- inden dagen udrinder. - Med lidt held.
WAREHAM KONGERIGET WESSEX
Der er mange flere herovre!
Rolig. Der er nok til alle.
Guthrum, de er her. Den saksiske hær samles.
- Er det Alfred? - Ja.
- Er fæstningen repareret og sikret? - Ja.
Godt. Han vil ikke angribe. Det behøver han ikke.
- Han ved, at vi sulter inden for få dage. - Vi kan gå på togt.
Nej, han tømmer alle kornlagerne i de nærliggende byer.
Jeg finder disse kirkerum -
- underligt stille og fredfyldte.
Herre, jeg har ikke ført mine mænd halvvejs henover England for at lade dem sulte.
Jeg er på voldene.
Vi kom efter krig, Ragnar. Men Ubba har svigtet os.
- For at hævne sin bror. - Du er her.
Burde du ikke hævne din far?
Når tiden er inde.
Ja. Når tiden er inde.
Vi tager de første skridt imod Wessex.
Men Ubba har efterladt os svage.
Han sætter alle vore liv på spil.
Derfor må vi skabe fred, indtil Ubba vender tilbage.
Så er du her, du romernes Gud, så slå mig da til jorden.
Det tænkte jeg nok.
Vi er samlet for at vise dem vort store antal.
At Gud er med os, og at dette er vort land!
For dette er vores land. Vores Wessex!
Dette er vort England!
Og vi slår alle skidne hedninger ihjel, som prøver at tage det fra os!
- De ønsker at forhandle, herre. - De ønsker bare at vinde tid.
Odda, du og din kongevagt tager med mig.
Det gælder også dig, Leofric. Og fader Selbix.
- Javel, herre. - Leofric, hvad tænker du om fæstningen?
Den ser stærk nok ud, ingen revner. Ingen tegn på skader.
- Hvad, vi hvis angreb nu? - Det ville koste os dyrt -
- og kræve stort held at nå indenfor.
- Godmorgen, kong Alfred. - Guthrum af Danmark.
Nu er jeg også konge, af Øst Anglia. Dog behøver du ikke at bukke.
Så begynder jeg med at foreslå våbenhvile.
Før det kan komme på tale, må du atter forlade Wessex, jarl Guthrum.
- Og hvis jeg nægter? - Så er du omringet.
Så omring du denne lille fæstning, -
- vi danskere har omringet hele kongeriget!
Men jeg har besluttet mig for at rejse. Til søs.
- Derfor vil jeg sende bud efter skibe. - Hvor mange skibe?
- Ikke flere end 15. - Nuvel, -
- så har skibene en måned at ankomme i. - Det er ikke tid nok.
Mad og øl til kun en måned, ellers må du gå tilbage til Øst Anglia.
Så beder jeg om 200 skibe, og håber -
- de ankommer, før vi sulter ihjel, -
- for en måned er ikke nok. - Det er, hvad jeg kan tilbyde.
Du kan ikke generobre fortet, og du ved det.
Mad og øl til en måned, færdig! Ved den tid vil stormene på havet -
- have rejst sig. Guds storme.
Vi er væk, inden der er gået en måned -
- fra den dato, mad og øl bliver leveret.
- Uhtred, kom til mig efter prædiken. - Javel, herre.
- Fader Selbix, du beder med mig. - Javel, herre.
Sid endelig ned.
Jeg har en opgave til Dem, fader.
De behøver blot sige til.
Som garant for freden, skal du være mit første gidsel af ti.
I bytte vil danskerne ligeså give os ti.
Herre, hedninge værdsætter ikke præster.
I deres øjne ville en hund være bedre.
Guthrum siges at være nysgerrig overfor vor tro.
Du kan være hans lærer, hans vejleder.
Og hvis han ikke vil lære?
Så insistér. Mildt og humoristisk, som kun du kan.
Vær ikke tvivl om, at -
- hvis han nogensinde bliver døbt, så er krigen overstået.
Og England er vort.
Skulle det ske, ville det i sandhed være Guds vilje.
Tilgiv mig, herre, fordi jeg føler angst.
Men de dræber jo ikke bare en præst, de...
Frygten er i os alle.
Således også styrke.
Jeg ville tjene dig bedre som kriger, når våbenhvilen er ovre.
Våbenhvilen holder et stykke tid. I den tid, -
- skal du være mine øjne og ører inde i fortet.
- Med fokus på hvad? - Ubba.
- Hører du om hans komme, flygter du. - Og hvis jeg er lænket?
Min hær skal opløses, markerne skal pløjes.
Men jeg bygger en baune på bakken. Tænd den, hvis du ser ham komme.
Du ved jo, at flugt nærmest er umulig.
Kommer Ubba tilbage, bliver gidslerne dræbt, og danskerne vil angribe.
Er baunen først tændt, vil andre bauner tændes og hæren er varskoet.
- Hvis jeg nægter? - Så vil en anden tænde baunen i stedet.
Hvorfor accepterer du mig ikke? Jeg har været loyal overfor dig, -
- og dog prøver du mig stadig af.
Vis venligst din konge respekt.
Du, Uthred af ingenting, ser mig jo ikke engang som din konge!
Og min Gud er ikke din Gud!
- Herre... - Jeg er ikke færdig!
Guthrum afventer Ubbas tilbagekomst fra Irland -
- og jeg må vide, når det sker. Helst, så tidligt som muligt.
Og det kan kun du vide, før alle os andre.
Og ja, du dør muligvis af det -
- men det mest sandsynlige er, at vi alle dør meget snart.
Tag op til danskerne.
Henvend dig som et saksisk gidsel eller som viking, -
- det bestemmer du selv.
Jeg skal nok gøre det.
Men fødes mit barn, mens jeg er fange, så send mig et bud.
Selvfølgelig.
Og dør du som et gidsel, dør din gæld til mig også.
Vil de behandle os godt? Du er jo en af dem...
Hvis jeg er en af dem, hvorfor er jeg da et gidsel?
De vil behandle os godt, sålænge der er våbenhvile.
- Og hvis den brydes? - Så dræber de os alle.
- Og præsten bliver den første. - Jeg har sluttet fred med min skæbne.
Godaften, og må Gud være med jer.
- Arme stakler. - Og hvad er vi så, fader?
Vi er de få, de lykkelige. For vi kender til Gud!
Dog har jeg ikke travlt med at møde Ham -
- så lad os bede til, at Han har det på samme måde!
Hvordan kunne vi være bange for dem, de opfører sig jo som børn!
Så er det nok!
De er vore gæster i et stykke tid. Vi har kun en regel for jer.
Når duggen falder, går I ind i kirken og sover.
Dørene vil blive låst.
Ved daggry står det jer igen frit for, at hoppe, knalde, løbe og endda bære våben.
Mine folk er beordret til ikke at dræbe jer, -
- medmindre I fortjener det.
Jeg hedder Guthrum. En dag bliver jeg jeres konge.
Forstår I hvad der blev sagt, svarer I blot "Ja, herre".
- Ja, herre. - Ja, herre.
Dig hørte jeg ikke.
- Jeg forstår Dem skam, herre. - Måske giver jeg dig som gave til Ubba.
- Hvis han da vender tilbage fra Irland. - Det er jo muligt, det ikke sker.
Men så vil hans mænd tilslutte sig mig, -
- og jeg ærer ham gerne ved at dræbe dig.
Måske med pile.
- Ragnar Ragnarsson? - Her.
Du kender ham her. Hold ham væk fra mig.
Før dem hen til kirken og giv dem noget mad.
Nu er du, hvor du hører til.
Jeg er sammen med min bror.
Jeg vil minde dig om, hvordan det er at være dansker og få dig til at blive.
Brida er her.
Jeg drømmer om dig, vildkat.
Det er jeg ikke overrasket over.
Du er blevet voksen.
Du skal vide, at jeg er hos Ragnar nu. Han er min mand.
Det er godt.
Du bør vide, at jeg er gift.
Gift?
Du er virkelig blevet voksen.
Er han gift?
Ja, han er gift.
Tiden går hurtigere, end jeg troede.
I aften skal vi være fulde.
- Jeg skal ind i kirken. - Nej, i aften skal vi være fulde.
Jeg følger dig hen til kirken, eller også sover vi, hvor vi falder om.
Vi må tale om fremtiden.
Træk!
Uhtred, træk for mig!
- Jeg skal pisse. Jeg kommer tilbage. - Han kommer tilbage.
Ragnar! Ragnar!
- Jeg har ikke leet så meget i lang tid. - Så har du ikke levet.
Eller som Ravn ville sige: I morgen skal vi dø.
- Hvornår sagde han det? - Når du var ude og hugge brænde.
Nu skal jeg faktisk pisse.
Du skal holde op med at drikke.
I morgen skal vi dø.
- Han er glad for at se dig. - Jeg har savnet ham.
Jeg har savnet jer begge to.
Er du hans kone?
Jeg er sammen med ham.
Er hun smuk?
Hun hedder Mildrith. Ja, hun er smuk.
Hun bærer mit barn.
Hvem bestemte, at du skulle giftes?
Alfred.
Jeg har fået den jord, jeg bad om, i Wessex.
Du svor Alfred troskab.
Alfred har givet dig både kone og jord.
Din kone bærer dit barn, -
- og alligevel udleverer Alfred dig som gidsel?
Er du spion, Uhtred?
Når Ubba vender tilbage, skal jeg flygte.
Men jeg ved, at når Ubba vender tilbage, vil gidslerne blive dræbt.
Alfred er ikke glad for mig.
Afvis ham.
Afvis at være gidsel. Kom med os.
Jeg vil spørge dig, Uhtred...
Ikke at det betyder noget, men jeg vil spørge.
Er det et problem for dig, at Brida er sammen med mig?
Nej! Jeg er glad for det.
- Jeg sværger. - Godt.
Hun bekymrer sig ikke om, hvad du synes.
Jeg knepper hende uanset hvad -
- med hengivenhed.
- Og med min tilladelse. - Det ved jeg.
Ved du, at Uhtred skal være far?
Far?
- Hvornår? - Snart.
Vil du se den?
Ja. Jeg håber at vende tilbage til min kone og barn.
Ragnar, -
- jeg vil hjælpe dig med at hævne vor far.
Kjartan skal betale.
Du burde være kommet for flere måneder siden. Sammen med Brida.
- Jeg har svoret troskab. - Til en syg saksisk konge!
Ubba ønskede mig død. Jeg kunne ikke gøre andet.
Jeg har tænkt over den nat i skoven. Du kunne vælge mellem sakser eller dansker.
Nej, jeg havde svoret troskab.
Du skulle være kommet til mig.
Jeg vil hjælpe dig med at dræbe Kjartan.
Jeg følger dig til kirken.
Til din seng.
Det er en søn, lady. En smuk dreng.
Du skal hedde Uhtred, søn af Uhtred.
Godmorgen, Uhtred.
Godmorgen, fader.
Det regner igen.
Alle dage ligner hinanden.
Det gør de.
Men vi er i det mindste i live.
Hvordan går dine samtaler med Guthrum?
Er han blevet kristen?
Jeg tror, at tiden nærmer sig. Det gør jeg virkelig.
Jeg skal videre. Gud velsigne dig.
- Hav en god dag. - Tak, fader.
Han er kongernes konge.
I stand til virkelig store ting.
Som hvad?
Mirakler.
Mirakler?
Som hvad?
Som... dig, min herre.
Du er et mirakel.
Han har gjort dig stærk, men også barmhjertig.
Han har -
- gjort dig stolt, men også ydmyg.
Han har givet dig fri vilje -
- i håbet om, at du vil finde modet til at vælge ham over alt andet.
Og jeg tror...
Jeg tror virkelig, at han vil blive belønnet.
- Jeg har et budskab til Guthrum. - Han er i kirken.
Herre, må jeg tale?
Tal frit.
Ubba og hans hær er vendt tilbage fra Irland.
De går i land nord herfor. Ved Severn.
Og hvor er min flåde?
Den forlod Lunden for flere dage siden og er her snart, herre.
Hvert eneste skib vil være her. Alle mænd vil være med dig.
Det er gode nyheder.
Jeg sender dig til himlen.
Du behøver ikke at takke mig.
Fader!
Er Ubba vendt tilbage?
Var det det, de sagde?
Ja.
Folkens, freden er forbi. Gør klar til kamp.
De saksiske gidsler! Dræb dem allesammen!
- Fang ham! - Få fat i ham!
Skær ham i småstykker!
Grib ham!
Lad ham være!
Ragnar!
Træd til side.
Du ved, at alle gidslerne skal dø.
Så dræb ham!
Du er velkommen til at dræbe ham.
Men du må dræbe mig først.
Jeg ville gerne have undgået det her.
Han er sakser.
Han er forræder. Han er en fjende.
For at få ram på ham, må du først dræbe mig.
Mine mænd vil ikke følge dig.
Jeg vil give dig en sidste gave.
Slip ham fri... uden en hest.
Har du det godt?
Hvad skal jeg sige?
Tag afsted og se dit barn.
Afsted med dig.
Ja.
Jeg vil være sammen med jer.
Jer begge to.
Tekstet af NG Serier www.nxtgn.biz